59 kraadi põhjalaiust

Õhtu on läinud ja öö hakkab looma,
pudelid tühjad ja minek on ees.
Tuldud sai kokku, et hakata jooma
(muud moodi muret ei uputa mees).
Ometi tuska ei tõrjunud toobid.
Masendus hiilides võtnud on maad,
Talvetuisk jääkilde aknasse loobib.
Haige on hing, süda valutab ka.

Sõber, pea kinni, on lahkuda vara.
Istume veidike vaikides veel.
Filtrita pläru on tõmmata paras,
kuigi ma üldiselt suitsu ei tee.
Kibedus närbunud vaimu lööb täägi.
Mürk imbub verre ja teeb oma töö.
Istume, ootame, kumbki ei räägi.
Lühemaks muutumast keeldub see öö.

Tühjad on pudelid, tühjemad sõnad — 
õõnsamast õõnsamalt kõlaksid need.
Madal on lagi ja kulunud põrand,
Viimane sigaret hõõgumas veel.
Nimetu igatsus rebestab rinda.
Viin loksub kõhus, kuid kaine on pea.
Pime ja külm käivad rõvedalt pinda.
Eestlasel ei ole kunagi hea.