Lahkuja kustutab tule

On õhtu möödas, öö on ees ja hämarik meid embab. 
On taas kord ristunud me teed 
siin korteris, kus pimedus meid enda poole tõmbab 
ja kohisevad võõrad veed. 
On mälestused liialt valusad, et meelde tulla 
sel lõppematul viinakuul 
ja aknad lahti, et saaks endas kaasa tuua mulla- 
ja kõdulõhna sõber tuul. 

Kaks jäljerada tolmu sees on tulnud siiapoole, 
et enam mitte lahkuda. 
Me tulime, et panna punkt ju ammu lõppend loole, 
et saada rahus puhata. 
Kui tõuseb kuu ja kukub kell ja meil on tuttav tunne, 
et taevakehad õigesti 
on järjestatud, teame, et meil aeg on jääda unne, 
kuid enne tõmmata see liisk. 

Kaotaja kustutab tule, pühib sõrmejäljed. 
Lahkuja kustutab tule 
enne kui võitjale teisele poole järgneb, 
enne kui silmad suleb. 

Kaks heastamata pattu saavad täna lunastatud, 
sest aeg on võlad klaarida 
(ja tagasi et kumbki meist veel siia paika satub, 
on üsna raske uskuda). 
Kui tõuseb kuu ja kukub kell ja meile avanevad 
kõik võimalikud maailmad, 
saab sellest sügisesest minemisest meile kevad.
Lahkuja tule kustutab. 

Kaotaja kustutab tule, pühib sõrmejäljed. 
Lahkuja kustutab tule 
enne kui võitjale teisele poole järgneb, 
enne kui silmad suleb.